Cesta z pekla do pekla, hoc sa nazýva zem alebo nebo (recenzia Inferium a Inferium II)
Román Inferium od Romana Bureša sa tento rok dočkal pokračovania. V oboch Bureš exceluje ako tvorca zaujímavých svetov. Prvá kniha prekvapuje inováciami, pokračovanie najmä hrúbkou knihy.
Už prvé scény Inferia (2019) vás surovo zasadia do prostredia Burešovho pekla. Je to nehostinné miesto, v ktorého prašnej pôde sa rodí (či skôr zjavuje) „bučiaci dobytok“. Ten démonická civilizácia využíva na otrokárske práce a ako zdroj mäsa, ktoré následne samo dorastá. Prezieravému čitateľovi je aj bez základných odhalení zrejmé, že pôjde o ľudstvo, ktoré si takto odpykáva svoje zločiny. Spoločnosť démonov je vo svojej podstate klanová s prvkami feudalizmu. Až neskôr zisťujeme, že v hlavnom meste Pandemoniu sa rodia prvé parostroje. Pokrok ale prirodzene brzdí dostatočná ekonomická sila otrokárstva, takže túžba po pokroku je minimálna. Vitajte v steampunkovo-agrárnom Inferiu!
Inferium. Obálka prvého čekého vydania (Epocha, 2019). / ZdrojDisclaimer
Prvou dejovou líniou románu je príbeh Samaela, mladého démona, ktorý zdedí tajnú túžbu – dotknúť sa nebeskej blany. Tú sa mu podarí dokonca pretrhnúť, a to na mieste, kde je naozaj veľmi tenká, preťažená. Po prekročení hranice svetov sa ocitá priamo v plynovej komore Osvienčimu. Niektoré ľudské hriechy robia prechod medzi svetmi ozaj jednoduchým…
Druhou dejovou líniou je príbeh Rónana, nesmrteľného človeka s galským pôvodom. Rónan nestarne, mysľou sa vie prihovárať psom, pre ktorých je bohom či spasiteľom. A nielen im. Je neobyčajne silný a jeho zranenia sa hoja oveľa rýchlejšie. Vysvetlenie, ako je to možné, prichádza (aj pre neho) neskôr. Dejiny ho však naučili žiť samotársky život. Zásahom osudu sa ale stane ochrancom malého židovského dievčatka. A kvôli jeho záchrane putuje do Osvienčimu. Tu sa následne obe dejové línie spájajú.
Mnohé situácie v pekle sú vykreslené tak naturalisticky, že nie sú pre jemné povahy.
Bureš veľmi ladne využíva nacistické opantanie okultizmom, rôznorodé schopnosti hlavných postáv a unikátny svet za pekelnou bránou – pardon, blanou. Práve na vynikajúco položených základoch pri tvorbe sveta Inferia (amalgám inferna a impéria) je založená prvotná úchvatnosť tejto temnej fantasy. Postoje a pohľady rôznych spoločenských vrstiev démonov zrkadlia mnohotvárnosť ich civilizácie. Pritom sa väčšina postáv správa veľmi prezieravo, prirodzene, bez chybných krokov, ktoré by čitateľstvu šli proti srsti. A to je neuveriteľne príjemné! Jedine Rónan sa najmä v druhej polovici knihy stáva skôr bábkou, keďže autorova pozornosť sa v románe presúva z osobných osudov na vojenský stret dvoch rozličných vývojových štádií vojenskej techniky a stratégií boja - tej ľudskej, ktorá si vezme do hlavy, že obsadí pre nacistického vodcu nový svet, a tej pekelnej, ktorá je pripravená potlačiť čudesnú vzburu ich zdroja potravy. Postavy v druhej polovici knihy všeobecne ustupujú do úzadia a kvázi-historický world-building začína hrať prím. Autorovi by sa dalo vytknúť, že sa pohrúžil do vlastného sveta natoľko, že opustil primárny čitateľský záujem rozprávania.
Najsilnejšou stránkou Roman Bureša je však rýchle plynutie textu, minimalistické, a predsa zaujímavé vykresľovanie situácií a neustále občerstvovanie deja novými zvratmi, postavami a odhaleniami. Práve na pozadí stretu oboch kultúr zaplavuje dej množstvom postáv (predpokladám, že sa tieto prirodzene rodili počas písania), ktoré ale slúžia najmä na klišoidné obsadenie jednotlivých záujmových zložiek – imperátor/satan, dvorný kúzelník, diplomat, armádny generál atď. Ich presné vyhranenie robí text pre čitateľstvo síce zrozumiteľným, ale zároveň so sebou prináša úskalia vedúce k stereotypizácii. Tú vzhľadom na zaujímavé vykreslenie jednotlivých osobností a ich žoviálny jazyk však nie je až natoľko cítiť. A tak sa démoni stanú vašimi hrdinami… a možno sa dočkáte aj nejakého anjela.
Mnohé situácie v pekle sú vykreslené naturalisticky, nie sú pre jemné povahy. Ak sa zotavíte zo šoku z prvých kapitol, ktoré často koketujú zo zvrhlosťami, a postupne si na svet Inferia zvyknete, tak sa aj pre vás z prvého dielu stane veľmi rýchlo ozaj prekvapivá a svižne čitateľná kniha. Odporúčam všetkými mojimi pekelnými rohmi!
Prvé, čo ma na knihe nepríjemne prekvapilo, bola jej päťapolcentimetrová hrúbka. A to v dnešnej ekonomike, keď papier je tak drahý!? Pritom sa dalo asi ušetriť nielen na jeho kvalite, ale aj zmenšením písma na stránkach. Na druhej strane - ďakujem za príjemný fyzický pocit z čítania a ochranu môjho úbohého zraku, vydavateľstvo Epocha!
Poďme ale k obsahu…
Invázia - tak názov druhého dielu znie - je vlastne „iba“ ďalšou iteráciou na už známu tému z prvej časti. Autor posúva latku o niečo vyššie a namiesto stretu s nacistickým Nemeckom v tejto stavia proti sebe nebeské sfanatizované armády a pekelné vojská. Predtým, než k tomu však na samotnom konci knihy dôjde, tu máme priame pokračovanie príbehu z prvého Inféria.
Rónan si po návrate na Zem užíva za stáročia nahromadené bohatstvo a snaží sa charitatívnymi činnosťami aspoň ako-tak vyvážiť svoje nie práve ušľachtilé činy, pretože ktovie, či sa niekedy v budúcnosti tiež po smrti nezobudí v pekelnej pôde. Amálka rýchlo dospieva na mladú ženu, pričom jej prítomnosť v Pekle má priamy vplyv na stav Pandemónia. Satanský vládca, ktorý si uvedomuje silu ľudského pokroku - predsa len, tie Panzerfausty im dali v jednotke dosť zabrať - sa s Amálkinou pomocou snaží medzi hriešnikmi nájsť vedcov a objaviteľov. Tých následne využíva na ozbrojovanie Inferia. Že v Pekle drží živú nevinnú bytosť, sa však prejavuje na jeho zdraví. Keď mu odídu aj ehm… tie najdôležitejšie mužské (však vieme ktoré) funkcie, pobytu Amálky v Pekle odzvonilo. Teraz už len nájsť miesto, kde je nebeská blana veľmi tenká… no to veru nebývajú pekné miesta na Zemi.
Roman Bureš potvrdzuje svoje úžasné schopnosti pri budovaní svetov aj v tomto pokračovaní. Pekelnému disku, ktorý prechádza stále viac steampunkovým prerodom, stavia protipól v podobe nebeskej Demokratickej republiky Eden, ktorá je verziou umelohmotného atompunku poháňaného elektrickou energiou. Podobne ako do pekla, aj do neba ľudia prichádzajú na základe (pre čitateľa a osadenstvo knihy) neobjasného princípu hriechu či nevinnosti. Zjavujú sa tu v mliečnej tekutine a následne si užívajú slasti Raja. Čím viac pôžitku, tým viac elektrickej energie sa darí anjelom z týchto „opíc“ načerpať. Ak na vás peklo pôsobilo relatívne zaujímavo, tak pri vymýšľaní neba autor odstránil všetky brzdy. Výsledkom je uletený sci-fi koncept z plastu, elektriny a korupčnej politiky elitných serafov, na pozadí ktorého sú snované konšpirácie smerujúce k mocenskej politike nadvlády nad pekelnou ríšou.
Osobne by som si bol prial, aby kniha mala polovičnú hrúbku. Prirodzené vyvrcholenie v strede knihy totiž prichádza v správny čas a mne osobne by asi postačovalo. Autor ale ide ďalej, ulietava z reťaze, a najmä v druhej časti opakuje vzory z prvého dielu: osobné príbehy Rónana a Amálky sú odsunuté na druhú koľaj (trochu sileným zásahom autora) a z oboch sa stáva komparz, ktorý je využívaný na opis nebeského sveta a jeho fungovania - a tomu sa venuje veľká časť druhej polovice knihy. Do vzniknutého vákua vstupujú najmä hybné osobnosti Neba a Pekla a naťahujúci sa konflikt medzi týmito ríšami. Viem si predstaviť, že niektorých čitateľov to môže odradiť či nudiť.
Kniha ale témami pôsobí sviežo - je plná odkazov a ponášok na aktuálne politické dianie, a to nielen vojnu na Ukrajine v samotnom úvodnom komentári autora, ale najmä na formu ovládania más, hlúpnutie elektorátu a využívanie masmédií na zmenu atmosféry medzi ľuďmi. Roman Bureš sa cíti ako doma tak v humorných scénach (najmä tá s Tylerom XIV. von Malé šípkové křoví nad Druhým ohybem Mokrého hada stojí za všetky drobné), ako aj v opise rýchlej akcie. A pri tvorbe svetov dokonca inovuje aj samotnú kozmológiu svojho vesmíru (čo mi pripomenulo seriál Final Space). Že by sme sa nabudúce dočkali aj Očistca? Má tiež verne naštudovanú vojenskú techniku, psychológiu postáv či svetové dejiny a umne ich zapracúva do plynutia deja. A pritom si necháva aj mnoho ďalších otvorených tém, na ktoré môže nadviazať v budúcnosti. Čo Satanove deti a odkaz na ich pôvod z prvého Inferia? Aký osud čaká Amálku? Aký bude ďalší politický vývoj v Nebi?
Roman Bureš (1975) je rodákom z Kladna, ktorý si rád plní svoje sny. Okrem písania patrí medzi jeho vášne cestovanie, antika a bojové športy, ktorým sa intenzívne venuje. Predtým pracoval ako osobný strážca a vyhadzovač v pražských kluboch, bohaté životné skúsenosti teraz zúročuje vo svojich knihách. Literárnu kariéru začal v roku 2012 písaním poviedok. A pretože mu boli krátke texty málo, veľmi skoro sa vrhol na romány. V roku 2013 mu vyšli hneď dva, Legionár a Zuřící lev, oba z obdobia starovekého Ríma. Tomuto obdobiu ostal verný aj v románe Leon (2019), v ktorom sa vydal do doby Spartakovho povstania. Svoju záľubu vo fantastike i v dejinách skĺbil do originálne poňatej historicko-dobrodružnej sci-fi trilógie Propast času, ktorú osobne považuje za vrchol svojej tvorby. Na prvý diel s názvom Propast času z roku 2015 nadviazal románom Císařovna (2016) a neskôr záverečnou časťou Impérium (2018). V r. 2019 prispel k žánru alternatívnej histórie románom Říše z prostredia víťaznej nacistickej Veľkonemeckej Ríše. Nasledovala katastrofická Planeta idiotů (2021), v ktorej popisuje tak trocha iný koniec sveta. V roku 2019 mu pod hlavičkou vydavateľstva Epocha vyšla kniha Inferium, na ktorú nadviazal románom Inferium II: Invaze. V oboch akčných fantasy rozoberá konflikt medzi pekelnými mocnosťami na jednej strane a nacistami (Inferium), resp. anjelmi (Inferium II) na strane druhej. Zatiaľ poslednou vydanou knihu Romana Budereše je zbierka poviedok Vítejte v pekle z roku 2022.(Databáze knih a Legie)
Zhrnutie:Inferium 2 - Invaze je v porovnaní s prvou knihou trochu rozvláčnym sústom, v ktorom je až príliš priestoru venovanému opisu autorových svetov. Oproti ich bohatstvu vyznieva samotná kostra príbehu natenko. Kompenzuje to Burešov čítavý štýl, krátke kapitoly a postavy, ktoré vám prirastú k srdcu (keď sa Satan postavil spolu s ostatnými svojimi vojakmi do šíku, aj slza mi vyhŕkla - naozaj!) Ak sa vám prvý diel páčil, tak siahnite aj po dvojke. Dajte jej ale trochu viac času a umožnite jej rozkošatiť sa, inak vás možno rozladí.
Alexander Schneider Knižný a filmový recenzent, bývalý porotca súťaže Martinus Cena Fantázie, propagátor a predseda Združenia fanúšikov Babylonu 5 na Slovensku. Scifi, fantasy, horor: Herbert, Holdstock a Lumley.