Ste otrávení temnou fantasy s vedrami krvi a nudí vás už akčná fantastika a všetky jej elegantné výkopy z otočky? Cnie sa vám po časoch, keď fantasy znamenalo putovanie po magických krajoch, v ktorých nikdy neviete, kedy sa s vami náhodný okoloidúci podelí o hlbokú životnú múdrosť? Potom sa môžete skúsiť vydať do ďalekej Olondrie v pútavom románe z českého Hostu.
Román Cizincem v Olondrii si hľadal cestu na náš trh pomerne dlho. V pôvodnom znení vyšiel už v roku 2013 a medzičasom získal svojej autorke niekoľko prestížnych cien a nominácií. Napokon po ňom tento rok siahlo české vydavateľstvo Host a o preklad sa postaral Jakub Němeček.
O čo ide?
Dževik, druhorodený syn váženého obchodníka, vyrastá na odľahlých Čajových ostrovoch. Odmala počúva a sníva o Olondrii, vzdialenej exotickej krajine, kam sa jeho otec každý rok vyberá predávať korenie. Z jednej z ciest mu privedie olondrijského učiteľa, ktorý chlapca naučí čítať a otvorí mu tak úžasný svet kníh. Keď sa Dževik napokon musí namiesto otca s novou úrodou vydať na každoročnú obchodnú cestu, pripadá mu to ako splnený sen. Ale len do chvíle, kým ho nezačne prenasledovať nespokojný duch dievčaťa Džissavet. Dževik po odchode svojich druhov ostáva sám v Olondrii, kým sa situácia nevyrieši. Pritom sa nechtiac zapletie do mocenského boja medzi dvoma náboženskými kultmi, pričom jeden ho za to, že hovorí s duchmi, považuje za blázna a druhý za svätca.
Cizincem v Olondrii. Prvé české vydanie (Host, 2023) / ZdrojDisclaimer
Cestopis po vymyslených krajoch
Sofia Samatar svoj fantastický svet nebuduje na tradičných európskych základoch. Keďže má korene v Afrike a africkými jazykmi a literatúrou sa zaoberala aj počas štúdia a akademickej kariéry, do diela vkladá prvky týchto kultúr. Namiesto tolkienovských scenérií a chladných romantických zámkov navštívime drobné domorodé ostrovné dediny a ich poverčivých obyvateľov, voňavé trhy s korením, orientálne paláce, palmami posiate pobrežia či nehostinnú púšť. Pri orientácii v mnohých názvoch a miestach pomôže pre tento žáner už tradičná mapa.
Pokiaľ ide o mágiu, tá sa neskrýva v čarovných prsteňoch a rukách mocných čarodejov, ale skôr pod povrchom. Nájdete ju medzi kňazmi, božstvami, v poverách, v samotnej komunikácii so svetom mŕtvych, či dokonca, v prenesenom význame, v knihách a príbehoch, keďže román môžeme čítať aj ako autorkino vyznanie lásky literatúre.
Príbeh, ktorý si vyžaduje čas
Sofia Samatar v poďakovaní uvádza, že román písala dva roky a desať rokov ho editovala. Ako som už spomenula, ďalších desať trvalo, kým sme sa dočkali vydania v našich končinách. Aj jeho čítanie si vyžaduje čas. Čas a pokoj na čítanie. Práve preto sa obávam, že kniha v našom prostredí nedosiahne komerčný úspech. Práve času dnes, každý deň zavalení miliónmi vnemom v rôznych obrazoviek, nemáme nazvyš. Keď náš niečo, či už kniha, film, alebo činnosť, nezaujme od začiatku, máme kopu rôznych alternatív. A ponoriť sa do Cizinca v Olondrii je náročnejšie, než zvyknutí. Dej sa nevyznačuje priamočiarosťou, má množstvo odbočiek, zdanlivých slepých uličiek, príbehov v príbehoch. Na jednej strane to patrí k jeho čaru, na druhej strane sa stránky vždy neotáčajú samé.
Na štýle knihy cítiť, že autorka píše okrem prózy aj poéziu. Nespolieha sa na dynamické opisy akcie ani deja, príbeh skôr buduje cez dojmy a vnemy hlavnej postavy. Dževik rozpráva svoj príbeh, rozpamätáva sa, scény sa odvíjajú od obrazov, čo mu utkveli v pamäti, niekedy celkom náhodných – od vône starého antikvariátu, spôsobu, akým sviečka vytvára tiene na stene. Výsledkom je atmosféra snovej melanchólie. Ak dokážete na túto hru pristúpiť, doslova sa prenesiete na miesta, kam sa postavy vydávajú. Ak ale budete pri čítaní uponáhľaní, nebudete sa vedieť dočkať akcie a zvratov, tento román vás asi sklame. Väčšina toho dôležitého je totiž vypovedaná v pozadí.
Príbehy v príbehoch
Dževikov život sa točí okolo príbehov. Hlavná dejová línia sa často preruší, aby vedľajšie postavy mohli Dževikovi porozprávať o svojom živote a trápeniach či aby sa s ním podelili o nejakú povesť či rozprávku. Tieto odbočky nám pomáhajú vytvárať si podrobnejšiu predstavu o svete, kde sa príbeh odohráva.
Knihy sa tu pokladajú za zázrak, vzácnosť: „komnata slov“. Jeden zo znepriatelených olondrijských kultov ich doslova uctieva. Jeho učenie sa odvíja od posvätného textu a kňazi v ňom len hľadajú významy. S predkami podľa nich môžeme komunikovať len prostredníctvom kníh. Oproti učenosti v spore stojí mystika. Kult bohyne smrti uctievajúci duchov i tých, ktorí s nimi dokážu komunikovať. Konflikt nie je čiernobiely, neexistuje úplne dobrá a zlá strana. Mystici Dževikovi síce dokážu lepšie pomôcť s jeho problémom, ale sledujú pritom vlastné ciele a úmysly.
Záver
Hoci čitateľská cesta do Olondrie nie je úplne ľahká a rýchla, som rada, že som sa na ňu podujala. Na jednej strane vo mne kniha vyvolala pocit, akoby bola napísaná dávnejšie, v tých stratených romatických časoch, keď sme ešte mali čas na slová a literatúru a fantasy príbehy hovorili o putovaní po magických krajoch. Zároveň však rozbíja množstvo žánrových klišé a vyhýba sa zjednodušeniam. Dževik sa na svoju cestu nevydáva, aby sa osvedčil a konal veľké činy, ale skôr preto, že musí, lebo sa ocitol v konkrétnom čase na konkrétnom mieste. Nejde mu o to, aby zachraňoval svet, veď väčšinu času poriadne nevie, ako zachrániť seba samého, a „verní“ druhovia ho často skôr mätú než navádzajú na správny smer.
Román Cizincem v Olondrii je krásne poetický, a práve tým zvláštny. Trochu sa obávam, že zostane na pomedzí záujmu. Väčšinový čitateľ fantastiky dáva prednosť ľahšiemu, akčnejšiemu čítaniu, kým intelektuálnejšieho knihomoľa, ktorého by možno viac bavilo hrabať sa v jeho poézii, vrstvách a významoch, asi odradí zaradenie do žánru. Škoda, kniha obsahuje to najlepšie z oboch svetov – z fantastiky úprimný pocit úžasu, z takzvanej „vyššej“ literatúry poetický štýl a skryté významy.
Sofia Samatar (1971) je americká poetka, spisovateľka a pedagogička z Indiany. Jej otcom bol somálsky učenec, historik a spisovateľ Said Sheikh Samatar a matka švajčiarsko-nemecká mennonitka zo Severnej Dakoty. V mladosti navštevovala mennonitskú strednú školu a neskôr Goshen College v Goshene v štáte Indiana, kde získala bakalársky titul z angličtiny. Nasledoval magisterský titul z afrických jazykov a literatúry na University of Wisconsin-Madison v Madizone vo Wisconsine a v roku 2013 doktorát zo súčasnej arabskej literatúry. V súčasnosti pôsobí ako odborná asistentka angličtiny na James Madison University a aj ako redaktorka literatúry faktu a poézie v časopise Interfictions: A Journal of Interstitial Arts. Samatarovej prvý román A Stranger in Olondria (č. ako Cizincem v Olondrii; Host, 2023) vyšiel v roku 2013 a získala zaň celé spektrum ocenení, od British Fantasy Award za najlepší román (Robert Holdstock Award), cez World Fantasy Award, cenu Johna W. Campbella za najlepšieho začínajúceho spisovateľa až po Crawfordovu cenu a nominácii na Locus Award za najlepšiu prvotinu. V roku 2016 vyšlo v nakladateľstve Small Beer Press jeho pokračovanie s názvom The Winged Histories. Z ďalších diel musíme spomenúť poviedku Selkie Stories Are for Losers, ktorá sa v roku 2014 stala finalistkou cien Nebula a Hugo, rovnako ako ceny British Science Fiction Association Award a World Fantasy Award a báseň Apache Chief, ktorá bola finalistom ceny Rhysling Award. V angličtine publikovala niekoľko qasíd (arabských básní) a so svojim bratom spolupracovala na knihe ilustrovaných prozaických básní s názvom Monster Portraits (2018), ktorá sa neskôr stala finalistom Calvinovej ceny. V roku 2022 vydala svoju prvú knihu literatúry faktu The White Mosque, memoáre o ceste do Uzbekistanu za stúpencami okrajového náboženského vodcu Claasa Eppa, Jr., za ktorou sa prepracovala do finále knižnej ceny PEN/Jean Stein Book Award 2023 a získala cenu Bernarda J. Brommela za biografiu a memoáre (Midland Authors Book Award 2023). Medzi jej hlavné literárne vplyvy patrí Ernest Hemingway, James Joyce, Virginia Woolf, William Faulkner a Rainer Maria Rilke a tiež somálska mytológia. Sofia Samatar je vydatá je za amerického spisovateľa Keitha R. Millera, s ktorým má dve deti.
YaYa Má rovnako rada bosorky na metlách aj vesmírne lode. Pre scifi.sk najmä recenzuje knižky, na streamoch filozofuje o Fantastickej poviedke a organizuje Poviedky na počkanie.